- Haló? - To jsem já.
Neruším tě, Francesco?
Ne, nic se neděje, beztak se nemůžu sprchovat věčně.
Počkej moment, Franco...
Co jsi říkal, Franco?
Ale nic. Jen jsem chtěl vědět, jak se máš.
Však víš, jak to chodí...
Život jde dál.
DELLAMORTE DELLAMORE
Gnaghi!
- Gnaghi! - Ňa?
Volám tě už celou věčnost. Gnaghi!
Je to Ghigini, ten zeměměřič.
- Dvanáctá řada, třetí hrob, že jo? - Ňa.
Třetí hrob.
Tak šup.
Už ti to jednou říkali,
ale tentokrát,
drahý Ghigini,
je to navěky věků.
Odpočívej v pokoji!
Jau, moje záda...
Škoda dobrýho mramoru. Teď už to nebude tak pěkný.
A k čemu takový fajnovosti?
Proč na to prostě jen nenasypou hlínu.
Pistole! Sakra, já ji zapomněl!
- Jíst! - Gnaghi.
Dej mi tu lopatu! Gnaghi! Dej mi tu zatracenou lopatu!
Jíst!
To by bylo.
Postarej se o to, Gnaghi.
Jmenuju se Francesco Dellamorte. Zvláštní jméno, že?
František ze Smrti. Svatý František ze Smrti.
Chtěl jsem si ho změnit.
Třeba Andrea Dellamorte by bylo mnohem lepší.
Jsem hlídač hřbitova v Buffaloře. Nevím, jak ta nákaza začala.
Jen vím, že někteří lidé sedmou noc po smrti zase ožijí.
Říkám jim "navrátilci",
ale osobně nechápu, proč se sem chtějí vracet.
Jediný způsob, jak se jich jednou provždy zbavit,
je rozčísnout jim hlavu.
Stačí třeba lopatou, ale nejlepší je kulka dum-dum.
Pojď si dát víno.
Ňa!
Je to začátek invaze? Děje se to na všech hřbitovech,
nebo je ten zdejší jen výjimka?
Kdo ví? A ostatně, koho to pálí?
Já jen dělám svou práci.
Dobré ráno, pane vedoucí. Jakpak se dnes máte?
Dobře, paní Chiaromondo. A vy?
Hřbitov už je otevřený, že ano?
Pro vás kdykoli.
Ahoj, drahoušku. Tu máš...
Jakpak se máš?
Ten se má dobře. Má radost, když svítí slunce.
Nejsem žádný vedoucí...
A ty nejsi drahoušek.
Chudák Gnaghi, v občance má napsáno: "Výrazné tělesné rysy: všechny".
Je přímo posedlý mrtvými listy. Nesnese, když je vítr odvívá...
Inu, každý dělá, co může, aby nemusel myslet na život.
Nejkrásnější žena, jakou jsem kdy viděl!
Uvidím ji ještě někdy?
Zrovna jsem šel zalít květiny na hrob vašeho nebožtíka otce.
Manžela.
Jak dlouho už je po smrti?
Dva týdny.
- Díky bohu. - Co prosím?
- Chci říct, upřímnou soustrast. - To nemáte ani špetku taktu?
Však víte, jak to s tím vším je...
- Časem bolest odezní. - Neodeznívá ani trochu.
Byl báječný,
byl úžasný milenec, neuvěřitelný,
a neúnavný.
Byl fantastický!
Podělal jsem to. Přišel jsem o ni.
Uvidím ji ještě někdy?
RADNICE BUFFALORA
Hej, Franco!
Franco je jediný člověk, který mi alespoň volá.
Občas se stavím u něj na úřadě, abych si připomněl, jak vypadá.
Člověk nemůže žít jen ze vzpomínek.
To je pro tebe. Podepiš mi to.
Máš pero?
- Ne. - Moment, tu máš.
- Zase za tebou včera večer přišli? - Jo, pár jich bylo.
Tomu říkám přesčasy! A navíc neplacený.
Řekni to starostovi...
Říct mu to? A co potom? Zavřeli by hřbitov.
- Budu bez práce a bez bydlení! - Vždyť by ti to stejně nevěřil.
Že ty mi nevěříš, je mi jedno, ty mě neplatíš!
Já ti věřím. Věřím ti, a máš pravdu...
- Ať ti aspoň zaplatí přesčasy. - Fajn.
- Pak tedy vzhůru za starostou! - Tak snadno to nepůjde.
Nejdřív musíš vyplnit formulář M3.
Formulář M3... Formuláře...
Mohl bych to pro tebe popostrčit...
Je snazší je prostě oddělat.
Jeden formulář M3!
- Dneska večer si smočíme. - No, my rozhodně jo.
K čertu, jednou vám prostě dojde, že znáte víc mrtvých než živých.
Za to tehdy se vám omlouvám. Bylo to ode mě hrubé.
Jmenuju se Francesco Dellamorte.
Víte, jinou práci jsem nesehnal, i když mám doktorát z biologie.
No, beztak tu všichni jednou skončíme, že?
Mám tu fajn domek... Chcete ho vidět?
Nežiju tu sám, mám pomocníka, Gnaghiho. Je to skvělý společník!
Hřbitov je sice malý, ale má úžasnou kostnici!
Kostnice...
Nikdy jsem neviděla něco tak...
- vzrušujícího! - Já taky ne.
- Je to jako v mých snech! - Tohle je můj sen.
- Víc bych si ani nemohla přát. - Ani já ne.
Máte tu opravdu nádhernou kostnici.
Díky.
Dovolíte mi sem zase přijít, že?
Dovolíte mi vás políbit, jen jednou?
Ne.
Ne takhle.
Takhle.
Ne. Ne!
Musím být věrná manželově památce!
Nemohu. Nemohu!
Já za to nemůžu... To tohle místo.
Cítím takové zvláštní chvění.
Ale není to zimou... Ani se nebojím...
Tohle místo chce, abych... Nutí mě...
Já nechci!
Nemohu! Nemohu!
Neboj se, to jsou jen blouznivé plameny.
Proč tady?
Proč na hrobě tvého nebožtíka?
Nikdy jsem mu nic netajila... Navzájem jsme si zcela důvěřovali.
Býval by o tom rád věděl.
V tom případě...
- Všechny ty plamínky! - Nech je, ať se dívají.
Je něco lepšího než vidět milující se milence?
Chtěla bych mít soukromí.
Je mi líto, dáma chce jen hvězdy.
Ještě nikdy to s nikým nebylo takové.
Jen s tebou.
Nikdo nás už nerozdělí.
Gnaghi! Pistoli!
Vysvětlím ti to! Počkej. Vždy jsi míval takové pochopení.
To je život!
Nic to není, má lásko. Jsi v pořádku.
No skvělý, teď už ji nepotřebuju.
Ňa?
Co tu tak stojíš?! Zavolej doktora Vercesiho!
Tak běž, sežeň doktora!
Tak běž! Dělej!
Nic nás nerozdělí. Přísahám, že nic.
Nic nás nerozdělí?
Nic, má lásko. Nic.
Ani smrt?
Ani smrt.
AŽ NAVĚKY
Dellamorte, jsi tam? Dellamorte!
Kriste pane! Vyděsil jsi mě k smrti!
Hledáte mě, inspektore Straniero?
Ano, volal mi doktor Vercesi. Co se tu včera večer stalo?
Sám to víte, tak proč se ptáte? Je mrtvá.
Vím, že je mrtvá, ale jak se to stalo?
Její manžel.
No jistě! Obživnul, znásilnil ji a pak ji zakousnul. Je to tak?
- Ne, neznásilnil ji. - Ty tvoje vtipy!
- Doktore, vy nás špehujete? - Nikoli, sepsal jsem zprávu.
Srdce se jí zastavilo strachem. To kousnutí ji nezabilo.
Zemřela během... však víte... při tom.
Víš, co to znamená, hochu?
Budu muset toho násilníka hledat jinde!
- Jsi mimo podezření. - Jak to?
Ale, vždyť víš, co myslím. Nemusíme to tu říkat nahlas!
Proč ne, jen do toho. Mně to nevadí. Jsem impotent!
Neříkej takové věci! Jsi přece ještě mladý...
- Měla nějaké příbuzné? - Ne, ani žádné přátele.
No, řekl bych...
Hergot! Tak tohle teda nemusím!
Můžu si ji tu nechat?
Když uhradíš pohřeb, můžeš si s ní dělat, co chceš.
- Tím je to uzavřeno? - Když nepočítám toho vraha...
Nezajdeme na čaj?
Konečně se změnilo počasí!
Nemůžu si odpustit, že jsem ti lhal.
Nemám doktorát z biologie.
Ani jsem nedodělal střední.
Za život jsem přečet s bídou dvě knihy.
Tu první
jsem nedočet,
a ta druhá je telefonní seznam.
Nechci, aby se vrátila.
Nechci ji znovu vidět.
Ne!
Ano, má lásko!
Nenuť mě k tomu!
Ale ty to umíš tak dobře!
Nechci ti to udělat!
Se mnou to bude lepší než s jinými.
Ňa!
Udělej to ty!
Tak dělej! Když to zvládneš rychle, koupím ti zmrzlinu.
Ňa!
- Přijel Nesmiřitelnej. - Kdo?
Starosta náhrobků.
Chlap, co ho má tak malýho, že chodí chcát s pinzetou.
Moh by bejt ženská. Tím by se to vyřešilo!
- Prej je už v Americe uměj přišívat. - Jo, ale to ho předtím musíš mít.
Sám jsem to o sobě rozhlásil. Ať se smějou. O to víc mi jsou cizí.
Být jiný není na škodu, Gnaghi.
U tebe je to už možná moc.
Pane vedoucí!
Pane vedoucí, pojďte! Posaďte se!
Ale ale, to je mi překvápko!
To zírám, že jste sem zavítal!
Taky zírám, že vás tu vidím, pane starosto.
Tak, jak se věci mají na našem hřbitově? Jak to tam jde?
Jak byste asi řekl? Lidí pořád ubývá.
Vy máte takové štěstí!
Neumíte si představit, jaké to je na radnici.
Obzvláště teď před volbami je to peklo, že inspektore?
Všichni tam jsou napjatí, každý se bojí o místo.
Doufal jsem, že nové zákony...
Tati, co je tohle?
To je můj pomocník Gnaghi.
Je roztomilý! Koupíš mi ho, tati?
To jsou věci. Umí to i brečet!
Neseď tak blízko u ní, Gnaghi. Mohla by sis odsednout, drahoušku?
- Řekl byste dceři, aby si odsedla? - No ovšem.
Gnaghi se občas trochu rozruší...
Zajisté je okouzlující. Kde jsme to byli?
- Co to dělá? On tancuje? - Ne, to znamená, že bude...
- Co to vyvádíš, Valentino? - On mě pozvracel, Claudio!
Ale nepovídej! Nechceš se projet?
Ty mi prostě rozumíš!
Mizíme!
Mimochodem, někdy bych s váma chtěl mluvit ohledně hřbitova.
Ti dnešní mladí lidé... Jsou tak... plní emocí.
Tak pojď, Gnaghi! Tak sem zalez! Nech toho, prostě vlez do auta!
Z toho se svět nezboří. Jí to ani nevadilo!
Chápe, že to byl projev tvé náklonnosti.
Vždyť to není poprvé, cos nějakou poblil, ne?
Ňa!
No tak, Gnaghi, zalez dovnitř!
Hele, první láska nic neznamená.
To až ta poslední!
Dnes nikdo nepřišel. Trochu jsem se nudila.
Dokonce ani admirál... Jako by dočista zmizel!
- Tak snad zítra, což? - Jen přijďte, u nás jste vítaná.
Admirál býval takový distingovaný muž!
Pokaždé mi nosíval kapku sambucy.
Ale no tak, Gnaghi!
Však tě to přejde.
Čas jde dál, a nic už není jako dřív...
Je to jen horší.
To je hrůza zkoušet tě přivést na jiný myšlenky!
Co ses k ní vůbec tak měl? Vždyť je ještě dítě!
Ňa!
To není pravda, ty nejsi dítě. Je ti o rok víc než mně, Gnaghi.
Každopádně...
Jednoho dne si najdeš nějakou...
nebohou bytost, jako jsi ty.
A na ostatní se můžeš vykašlat.
Stejnak dřív nebo pozdějc všechny skončí tady.
Zpravidla dřív.
Šlápni na to, napal to!
- Kdyby nás teď viděl táta! - Ten by mě zabil!
- Claudio! Vohul to! - Jasně!
Jeď! Jeď!
Jeď!
- Drž se! - Na nás nemáte!
Čtyři motorky se předháněly... Na jedný z nich starostova dcera.
Úplně jí to ufiklo hlavu. Museli ji přišít k tělu.
Motorky narazily do autobusu plnýho skautů,
co jeli ze soutěže organizovaný církví.
Masakr neviňátek!
Všichni byli tak mladí.
Mysleli, že mají život před sebou, přitom ho právě míjeli.
- Asi budeš mít plné ruce práce! - Víc než si myslíte!
Budem potřebovat spoustu nábojů, Gnaghi.
Neměl já jsem na tábor jezdit,
neměl jsem, ne, neměl jsem já tehdy jet.
Neměl já jsem na tábor jezdit,
neměl jsem, ne, teď nemůžu už víckrát jet!
Claudio! Vezmi mě s sebou! Nenechávej mě tu samotnou, Claudio!
Vezmi mě s sebou, lásko!
Tak to teda ne, děvče! Můj syn se s tebou netahal!
Měl si vzít dceru starosty!
- Ale miloval mě! - Lhářko!
- Byl můj, miloval mě! Jenom mě! - To nemáš úctu před utrpením matky?
Rodíme se jen, abychom umírali.
Zrození ke smrti.
Pamatujete?
Ještě včera byla živá, šťastná.
Pamatujete?
Tady Gnaghi ji dokonce pozvracel, a ona to jen tak přešla.
A teď, nás opustila...
A to zrovna před volbama!
Zajdu pro krumpáč a lopatu.
Broučku, jak jsi mi to mohla udělat?
Je pravda, co se říká? Že tu mrtví ožívají?
- Řekněte mi pravdu! - Kdo ti to řek?
Tak je to pravda, nebo ne?
- Co kdyby byla? - Musím znovu vidět Claudia!
Musím vědět, jestli miloval mě, nebo ji!
Kdybych něco zjistil, dám ti vědět.
Ne, počkejte...
Jdi pryč! Na živý nemám čas!
Gnaghi?
Gnaghi!
Vrátili se dřív než obvykle!
Prober se, Gnaghi!
Pozor, Gnaghi!
Gnaghi. Promiň mi to, to jsem nechtěl.
No, tak jo, je nejvyšší čas. Za pět minut ať jsi připravený, jo?
Ale ne, co ta tu dělá?
Návštěvní hodiny už skončily!
Nikdo mě od něj neodloučí!
Rychle, poběž sakra sem!
Ne, Claudio!
Vezmi mě s sebou! Neopouštěj mě, Claudio!
Kráva blbá!
Pojď!
Počkej!
Prosím, vezmi mě s sebou! Řekni mi, žes miloval jen mě!
Prosím...
Claudio!
Miloval jsi jen mě, viď?
Sakra! Když je zima, zanáší doprava.
Gnaghi!
Ne, prosím, nedělejte to! On mě jen jí!
Uhni!
Starejte se o svoje! Můžu se nechat sníst, kým chci!
Tohle je moje starost. Platí mě za to.
Živí mrtví i umírající živí jsou všichni stejní.
Jsou ze stejného těsta.
Odklízet mrtvé je služba veřejnosti,
ale zabít někoho ještě živého, z toho můžete mít problémy.
Počkej!
Takhle budou navždy spolu.
Tak jsem sentimentální...
Trpělivost, Gnaghi. To nejlepší na lásce je čekání.
Musíš se naučit čekat.
- Jak že se to jmenuješ? - Ňa!
Gnaghi.
Já jsem Valentina.
My už jsme se viděli, viď?
No ano. Už si vzpomínám. Tys mě pozvracel. To bylo roztomilé!
No, stydliví kluci se mi líbí. A polibek se nikdy neodmítá.
Jen do toho.
Nemůžu ti zrovna odporovat. A krom toho...
Stejně bych neodporovala.
Falešný poplach!
Byla to jen kočka.
Ani se mi nesnaž pomoct, hlupáčku!
Když to nedám já, jak bys mohl ty...
Složit tu lebku je jedna z nejtěžších věcí na světě.
Jsi fakt nechutný, když jíš, Gnaghi.
Ňa!
Jo, asi máš pravdu. V žaludku se to stejně všechno smíchá.
Copak je?
Tohle nebyla kočka!
To nejde! Já jsem živý...
A ty jsi mrtvá.
Předsudky stranou, lásko.
Já ji zabil!
Ňa!
Já ji zabil!
Já ji zabil.
Když ji kousnul její manžel, tak nebyla doopravdy mrtvá.
Když se probrala a já ji střelil, byla živá.
Já ji zabil.
Zabil jsem jedinou ženu, kterou jsem kdy miloval.
Nedíval jsem se při tom, tak jsem ji netrefil do hlavy.
Proto se vrátila.
Ježíš, já jsem ale blbec!
Teď jsem sám nakažený.
Taky se po smrti vrátím?
Jestli pak Gnaghi...
Ne, chudák Gnaghi, ten by mi nikdy nedokázal rozbít hlavu lopatou.
Já nejsem mrtvej, ty pitomče! Kousnutí tě nezabije!
Dobré ráno, pane vedoucí!
Já nejsem vedoucí, paní Chiaromondo.
- Jste přece hlídač hřbitova, nebo ne? - Ano, to jsem.
V tom případě jste vedoucí.
Ostatně, která by se podle vás víc hodila na můj hrob?
Obě.
Na názor pěkného mladého muže já dám.
Nashle, pane vedoucí.
- Ňa! - Dobré ráno, drahoušku.
To je telefonní seznam. Přeskočilo ti snad?
To je moje oblíbená četba!
Jen proto, že jsme dostali nové, nemusíme vyhazovat ty staré.
Jsou to klasiky!
Gnaghi!
Přestaň zabíjet mrtvé.
Ti patří mně.
Jestli nechceš, aby se mrtví vraceli,
proč prostě nezabíjíš živé? Stačí kulka do hlavy.
Posloucháš mě?
- Haló? - Zdravím z radničního hrobu.
- Franco! Jak se máš? - Nudím se.
- Ruším tě? - Ne, ty nikdy nerušíš.
Jen volám, abych ti řek o tom skandálu.
- Dveře, Gnaghi! - Všechno to svinstvo.
Cos říkal?
Co to sakra bylo?
- Nic. Jen tu... mám práci. - Cože?
Ale, jenom rutina. Však to znáš.
To mi povídej. Chvílema bych se zastřelil.
A co vůbec tvůj život? Jak se mají Mara a Cinzia?
Víš, občas si říkám, jestli vůbec existují, Franco.
Ty vážně máš ženu a dceru, že jo?
Jen se ptám, protože... někdy si říkám, že si jen vymýšlíš.
Franco, ty jsi teda číslo!
Jednou tomu tady dáš sbohem.
Buffalora pro tebe bude jen špatnou vzpomínkou.
No, nebo možná ne, jen kdybych se z toho vybabral...
Jsem jako moucha na mucholapce.
Však uvidíš, Franco...
Jednou se Maře prostě omrzíš,
a Cinzia vyroste a bude tě nenávidět.
Pak budeš volný.
Budeš volný a zjistíš, jak vypadá zbytek světa.
Jak myslíš, že vypadá?
- Zbytek světa? - Jo.
Kdo ví, jestli vůbec existuje...
- Podívejte, koho tu máme! - Hej, Dellamorte, pojď k nám!
Občas si nadělám práci do foroty.
Práce!
Dellamorte!
Gnaghi!
Francesco Dellamorte?
Kdes byl mezi 11.00 a 12.30 včera v noci?
V posteli.
Máš na to svědky?
Mluvil jsem s kamarádem po telefonu a usnul jsem.
Proč, co se stalo?
Nějakej magor zabil ve městě sedm lidí.
Další práce.
Jestli nemáš alibi, půjdeš do vězení!
Proč já?
Protože někdo viděl včera v noci v ulicích tvoje auto.
To ne, nikdo kromě mě ten krám nerozjede.
No, nemyslím si, žes to byl ty. Spíš to byl tvůj pomocník.
- Gnaghi neumí jezdit ani na bruslích! - Ani já ne, a co jako?
Chci ho hned vyslechnout.
Ježíš, už je zase hnusně.
Prosím, nechte mě s ním promluvit.
Jen mu řekni, ať hned vyleze ven.
Vy tu snad neuklízíte? Kriste pane, to je smrad!
Když jsi sám a není dál co říct, vše jako zlé jeví se.
Jen čekat až láska vzkvete zas, by tlukot srdce zas ozval se.
Gnaghi!
Měl jsem v noci hrozný sen, že jsem jel do města a zabil sedm lidí.
Ahoj, pamatuješ se na mě?
Dellamorte, máš tu hosty!
Chápete, pane vedoucí, že po tom masakru jsou na mě voliči naštvaní.
Vždyť vás volí už patnáct roků.
Jestli nenajdeme toho vrahouna, Straniero, tak šestnáctý nebude.
Co s tím má společného vaše dcera?
Když teď celé město drží smutek, chci všem ukázat, že také truchlím.
Nechám si udělat pár fotek s tělem a dám je na své volební plakáty.
A pod to nějaký slogan jako:
"Pokud vám zemřel někdo z rodiny,
volte někoho, kdo trpí jako vy."
Co vy na to?
No, nápad to má!
Nebo třeba: "Volte muže, který přišel
o veškeré jiné štěstí."
Připraven?
A co teď? Mám to vzít od krku dolů?
Pane vedoucí? Co má tohle znamenat?
Tatí!
Taťuldo!
- Slyšel jste to? - No, nevím. Přijde na to...
Tatíčku!
Taťulínku!
Valentina!
Broučku!
Teď to bude zajímavé!
Kdepak jsi, broučku?
Kdepak jsi?
Tatínek je tu!
- Kdepak jsi? - Přestaň žvatlat a pojď dovnitř!
Už jdu.
Jsem tu, maličká.
- Kriste pane, to je smrad! - To je má vina, tati!
Probůh, Valentino!
- Co děláš v televizi? - Celkem rychle hniju, tati!
Ty koktavá zrůdo, to tys ublížil mé holčičce!
Ne, on mě miluje!
Ustup! Poroučím ti jako starosta!
Chci tvé požehnání na svatbu s Gnaghim.
- S touhle zrůdou? - Ňa!
Sama už nejsem zrovna dobrá partie, tati.
To teda jen přes mou mrtvolu!
Dobrá. To se dá zařídit!
Pomoc, pane vedoucí!
Já nejsem vedoucí!
Je mi to líto, Gnaghi.
Ale už se přestávala ovládat, nemyslíš?
Je mrtvý?
Je mrtvý.
Kdo ho to kousnul do krku?
Já ani Gnaghi ne. Nechte si udělat odlitky našich zubů.
- Nebudou pasovat. - A kdo to teda byl?
Jako by to byl váš první nevyřešený případ.
Nehýbat!
Ale no tak... Takových holek je svět plný, a navíc mají i těla.
Mimochodem, víš, jak se jmenovala moje matka za svobodna?
Tomu nebudeš věřit.
Jmenovala se Dellamore.
Dellamore.
To znamená "z lásky"...
Nejsi jediný na světě, kdo přišel o lásku, Gnaghi.
Slezte dolů!
Co vás to napadlo? Slezte!
Na to zapomeňte, pane vedoucí!
Běžte domů!
Vy máte přece jít příkladem, tak koukejte zalízt do rakve!
Nemůžete mi poroučet, jen díky mně máte tuhle práci.
- Vzpomínáte? - Slezte, nebo vás zastřelím.
To nemůžete.
Já jsem starosta!
Bývalý!
- Pan Dellamorte? - Co je?
Jsem Civardi, nový starosta.
Proč ten ostnatý drát? To vám tam večer lezou?
Ne.
Ale občas lezou ven.
Mohl byste slézt dolů?
Nahlásil jste nákazu mrtvých.
Podle vás se do sedmi dnů po pohřbu vracejí k životu.
- Stojí to přímo tady. - Formulář M3.
- Vy jste to nepsal? - Ne.
Báječné.
Takže to jen popřete.
Tady podepište.
Musel to poslat Franco. To je od něj milé.
Nic se nezměnilo.
Nikdy se nic nezmění.
Kdyby se něco takového dostalo do novin,
nejenže by se nám všichni vysmáli, ale také byste přišel o místo.
Moje osobní sekretářka.
- Pan Dellamorte. - Těší mě.
Vskutku mě těší, pane Dellamorte.
Děkuji vám.
Budeme spolu znamenitě vycházet.
Na shledanou.
Tvé jméno...
Jak se jmenuješ?
Uvidím ji ještě někdy?
Zdravím!
Omlouvám se.
Nechtěl jsem vás vylekat, slečno.
Čekal jsem někoho jiného.
Slečno! Slečno!
Co jsem přijela do Buffalory, mám takové divné pocity.
Jako bych tu už někdy byla.
A ten hrob...
A vy, pane Dellamorte, jako bych vás znala odjakživa.
Jako bych vás odjakživa milovala!
Vy mě taky milujete?
Jak to myslíte? Máte někoho jiného?
Také vás miluji.
Miluji vás.
Slyšela jsem, co se o vás říká.
Je pravda, že vy ne... Totiž, že nemůžete...
- Nevěřte všemu, co se povídá. - Já totiž mohu milovat jen impotenta.
No jo, je to pravda.
Mám ráda muže...
Ale jejich přirození mě děsí.
Nesnesu představu toho, jak jim...
Totiž... Chápete mě?
Je to taková má fobie.
Já ho ani nemám. Vůbec nic tam nemám.
Oženíte se se mnou?
- Budu se ženit! - Ňa.
Vážně se budu ženit!
- Nedělej, žes to neslyšel. - Ňa!
Jo? A proč ne? Tak dělej, mluv...
Pro Kristovy rány... Co to povídáte?
Už jsem řekl!
Chlapče zlatý, zřejmě jste velmi skleslý. Předepíši vám prášky.
Myslím to vážně, doktore Vercesi.
Podívejte, v mé praxi mi nebudete vyhrožovat.
Mám tu čekárnu plnou lidí s řádnými nemocemi.
Zaplatím vám...
Zajisté, ale...
Jak bych mohl? Beztak všichni vědí, že... ho nemáte.
Inu... Máte ho.
A kdy byste chtěl, abych vás zbavil vašich...
- potíží? - Hned.
Na co čekáte? Tak dělejte už!
Co zase?
- Říkal jsem, že nechci umrtvení. - Tohle není anestetikum.
Tak co teda?
Stačí jedna injekce a bude to, jako byste ho nikdy neměl.
Účinek trvá asi měsíc.
Nechtějte po mně, abych vám ho uřízl. Dnes na to prostě nemám.
Proč se otáčíte? Musím vám to píchnout dopředu.
Kam přesně?
Nevrťte se, potřebuji se trefit.
Ten zatracenej řezník.
Asi jsem z toho dostal infekci.
Gnaghi!
Lavíruju na hraně života a smrti.
Ňa?
Jo, máš pravdu. To já vlastně pořád.
Jestli je to ona, sem ji nepouštěj. Řekni, že tu nejsem.
Nechci, aby mě takhle viděla.
- Musím vidět pana Dellamorteho. - Ňa!
Prosím, já s ním musím mluvit. Je tam?
Dal bych život za to teď umřít.
Gnaghi!
Už to nebolí.
Už mi je líp.
Ňa.
Kdy se to stalo?
Byla to naše nejmilejší zákaznice.
- Ti nejlepší umírají první. - Ňa!
Kde jsi jen byl? Myslela jsem, že se zblázním.
- Kdybys věděl, co se mi přihodilo. - Kdybys věděla, co se mně přihodilo...
Musím s tebou mluvit.
Budeme navždy spolu.
Ano, má lásko, ano.
Nevím, jak ti to říct, ale...
- Starosta mě znásilnil. - To ne!
Počkej! Líbilo se mi to. Tedy ne ta hrubost.
Ale potom jsme to dělali znovu něžně, tak jsem mu odpustila.
Bylo to úžasné, chápeš?
Takže jsem vyléčená. Už nemám tu fobii.
Nemůžu si tě už vzít.
Budu si brát jeho.
Ale pro nás to nic neznamená. Nic se nezměnilo, pořád tě miluji.
To přece víš.
Miluji tě jen trochu jinak, ale záleží mi na tobě.
On to ví, o nás dvou.
Je tak úžasný. Řekl, že bude rád, když budeme přátelé.
Pořád se můžeme vídat. Nic se nezměnilo.
Všechno je stejné jako dřív.
Všechno.
Za jasné noci hledáte Smrt,
řeknete jí, že ji milujete,
že jste její otrok,
že ona je vaší vládkyní.
Smrt, Smrt,
Smrt, ta kurva.
Ne, udělal bych to jen ze strachu.
A pak bych se vrátil
a zažíval ten samý strach znovu.
Mít strach,
věčně mít strach.
Ahoj!
To bílý auto venku je tvoje?
Jsme tu pěšky. Nesvezl bys nás?
Není to k nám daleko.
No tak!
Já jsem Magda.
A tohle je Laura.
Jak je to daleko?
Tak tady bydlíme, ještě s jednou kamarádkou.
Nechceš k nám zajít na drink?
Snad by ses nebál dvou vysokoškolaček?
Něco si přej. Umím plnit přání.
Chci, aby ses do mě zamilovala.
Ale já už tě miluju.
Ty sis nevšiml?
Je tu zima.
Jestli se chceš umýt, támhle je umyvadlo.
Nemyslela jsem obličej, hlupáčku!
Nevím, jestli budu moct. Bral jsem nějaké léky...
Ty léky ti asi nezabírají!
Miluješ mě?
Ano, když zůstaneš přes noc.
Zůstanu celý život.
- No tak! Odpočineme si. - Proč?
- Už ses udělal třikrát. - Dvakrát. Potřetí jsem to fingoval.
Ona spí, celý den se učila. Zítra ráno má zkoušku.
Jen jsem šel pro víno.
Posaď se. Přinesu ti ho.
Řekla ti Laura, že můžeš zaplatit mně?
- Zaplatit? - Studium něco stojí, kamaráde.
- Já ti mám zaplatit? - Víš, my nemáme stipendium.
Navíc je to jen 100 000 lir.
Řekla mi, že mě miluje...
Tak to bude za 150 000.
Chtěla, abych zůstal přes noc.
200 000.
- Bereš šeky? - Peníze jako peníze, ne?
Pospěš si, miláčku.
Je mi zima.
Pojď mě zahřát.
Potřebuju tvoje teplo.
Zahřej mě.
Už jdu, lásko.
Teď ti bude teplo navěky.
Tentokrát jsem s láskou skoncoval.
Chcete vědět, kde jsem byl mezi jednou a třetí, co?
To já přece vím.
Podívej! Ale žádný strach, nikomu o tom šeku nepovím.
A proto jsem přišel. Oba jsme protřelí muži, že?
- Mohlo by to svědčit proti... - Proti komu?
Pachatele už jsme zatkli.
Poté, co zapálil ten byt, šel domů a zabil ženu a dceru.
Sám to přišel oznámit. Je v nemocnici, na psychiatrii.
Někdo ukradl mé vraždy!
Pane?
- Promiňte, sem veřejnost nesmí. - Musím vidět toho vraha.
Ale tam nemůžete. Je v komatu. Vypil celou láhev jódu.
Musím ho změřit.
Franco!
Když jsme spolu posledně mluvili, vypadals mnohem líp.
Zloději!
Jsi zloděj...
Možná jsi zabil svou ženu a dceru, budiž, to ti neberu,
ale to já oddělal ty tři holky. Proč mi kradeš moje vraždy?
Co jsi to sakra za kamaráda?
Myslíš, žes mi tím prokázal laskavost?
- Típněte to! Tady se nekouří - Sklapni!
Je v komatu. Ani si toho nevšimne.
Na hovno.
Cos říkal?
Všechno je na hovno.
Jediný, co není na hovno,...
je spánek.
- Co děláte na zemi, sestro? - Modlí se.
Vy ho znáte?
Nemá žádné příbuzné a jeho koma je nezvratné.
Stačí váš podpis a odpojím ho.
Jdi do hajzlu!
Tu máš. Vrátím ti to tam.
Nenechám tě umřít,
dokud mi to nevysvětlíš.
Proč jsi mi ukrad moje vraždy?
Chceš říct, že moje činy nic neznamenaj? Co?
Proboha! Co se tu stalo?
Zabili se navzájem. Asi vyřizování účtů.
Vy mi nevěříte?
- Ne! - Vaše mínus.
Tak je to lepší...
Nuže...
To jedinýmu kamarádovi nemáš co říct?
Kdo jste?
Neznám vás.
Já vás vůbec neznám.
Běžte pryč.
Běžte pryč!
Dellamorte, počkej.
Tak, počkej! Řádí tu další maniak. Zabíjí lidi na čtvrtém patře.
Už zastřelil tři. Ty máš pistoli!
To je dobře. Aspoň se můžeš bránit.
Dej na mě a rychle odtud zmiz!
Straniero! Byl jsem to já!
Oba jsme stejní.
Zabíjíme lhostejně.
Občas z lásky,
ale nikdy z nenávisti.
Už ani nevím, kdo je živý a kdo mrtvý.
Už mám zabíjení dost.
Odcházím ze hry, bratře.
Dellamorte Dellamore...
ti dává sbohem
a vydává se na cestu.
Kampak?
Měl bych odtud vypadnout.
Už i ta socha mluví.
Kam si myslíš, že jdeš?
Ještě jsi nepřišel na to, jaký je rozdíl mezi životem a mnou.
Ne, to s sebou nepotáhneme!
Ňa!
Ta rakev s náma nejede!
Ňa!
No jo, toho jsem minul. Neboj. Dalšího už dostanu.
Ale neboj. Na týhle silnici znám každý kámen.
Třeba tenhle!
Podívej!
Takhle daleko jsem nikdy nebyl.
Zvládli jsme to, Gnaghi!
Jen se na to podívej.
Je širší než všechny ulice Buffalory dohromady.
- Jako by ani neměla konce! - Ňa.
Drž se, Gnaghi.
Za tímhle tunelem leží zbytek světa.
Jak myslíš, že zbytek světa vypadá?
Dokážeš si ho představit?
Máš pravdu. To se ani nedá představit.
Mělo mi to dojít.
Žádný zbytek světa není.
Gnaghi!
Zas taková rána to nebyla. No tak.
Vezmu tě zpátky do auta. Tak pojď.
Proč tak vyvádíš? Jen ses trochu praštil. Vezmu tě do auta!
No tak! Dělej, vstávej!
Co? Co?
Gnaghi!
Teď mě neopouštěj. Gnaghi! Gnaghi!
Pane bože!
Smrt, smrt, smrt se k nám blíží,
hnusná smrt, s úšklebem na nás shlíží,
svými perutěmi nás náhle obalí,
zlo před očima světa zahalí,
smrt se rodí, když život chřadne,
smrt ani láska nikdy neuvadne,
jeden bez druhého nemůžou být,
jejich duet do soudného dne bude znít
bez začátku, bez konce,
bez ustání. Amen.
Byl jsi můj nejlepší přítel.
Ani jsem si to neuvědomoval.
Odvezeš mě domů? Prosím.
Ňa.
české titulky JFL